www.HoundDawgs.org
I 1996 trakk den russiske hæren seg ut fra Tsjetsjenia.
Freden varte bare i tre år.
9. august 1999 utnevner president Jeltsin -
- en ukjent mann til statsminister. Vladimir Putin.
Tre uker senere rammes Moskva av terrorangrep.
Regjeringen skylder på tsjetsjenske separatister.
De neste dagene går hæren til aksjon.
Offisielt begynte den andre tsjetsjenske krigen som antiterror.
Faen... Hva er i veien med denne dritten?
Hva faen? Hva er i veien? Det virker ikke.
For et rasshøl... Faen.
Sånn. Velkommen.
Velkommen til det verste avhullet, forpulte Tsjetsjenia.
Det skjer ikke stort nå. Vi har gått glipp av kampen.
Jeg skal prøve å finne noen mennesker.
Men dette gir et inntrykk av hvor langt det har gått her i landet.
Hei, gutter!
Det foregår noe. La oss undersøke det.
Som sagt, velkommen til jordas verste avhull.
Et sted man aldri vil besøke eller se. Hei, gutter.
Dere vil aldri se hva som virkelig skjer her, -
- for vår elskede president vil gjøre alt, -
- og jeg mener alt, for å være sikre på at man lar oss være.
Og man lar oss være slik at vi kan utkjempe denne krigen.
Lenge leve Russland og dets tapre hær! Hurra, hurra, forpult hurra!
Nå skal dere få se et avhør, som om dere var her selv.
Mine kamerater har fakket noen svarte svin. Tydeligvis terrorister.
- Hei, gutter! - Hei! Hva vil du?
Hva jeg vil? Jeg vil hjem. Leve, knulle og drikke meg full.
- Hva filmer du? - Lngenting. Krigen.
Krigen? Så bli med her. Dette er ekte vare.
- Vi viser ham ekte krig. Se her. - Jeg ser.
Vi har fakket noen terrorister.
- Den tsjetsjenske opprørseliten. - En flott drittsekk.
Ikke rør meg!
- Feiginger. Dere roper til kvinner. - Feiginger?
Det svei. Du skulle gått etter ballene.
- Lnnrøm at du er snikskytter! - Lkke rør meg!
Jeg ber deg. Har du ingen familie?
Se, han ber. Se, drittsekken ber.
Kødder du med meg?
Er han gal?
- Hva driver du med? - Han ber.
Hva faen driver du med? Ber du?
- Ber du til den jævla guden din? - Gjør det.
Be til meg, din drittsekk. Hold kjeften din!
Hold kjeft, sa jeg!
Hold opp! En! to!
Mordere!
- Mordere! - Hold kjeft!
Mor!
Dere har nettopp vært vitne til -
- en vellykket antiterror-operasjon.
Nå kommer den enkle delen. Å avhøre jenta. Se på henne.
Nei! Jeg ber dere!
Se etter.
Nei, ikke gjør det. Jeg ber dere!
- Hold kjeft! - OK, det var det.
Mordere!
Se etter.
Nei!
Nei, la være! Jeg ber dere!
Sikret. Det er ingen her.
Et tsjetsjensk ordtak lyder:
"Spiser en bjørn ungen, dypper den ungen i gjørme før den dreper den."
Det var det de gjorde.
De beskyldte oss for å være spioner og terrorister.
De tok alt vi eide. Papirer, penger, gullsmykker.
Så beordret de oss til å følge etter dem.
Vi visste at det var ute med oss.
Noura gikk mot dem, og hun ba.
"Hva gjør dere gutter?"
"Har dere ingen mødre? Hva vil dere?"
"Dette er det vi vil!" ropte en.
Så begynte de å skyte.
Jeg så Larissas hode eksplodere.
Så ble jeg truffet av en kule, og jeg mistet bevisstheten.
Da jeg våknet, hadde jeg vondt i føttene.
Jeg kjente lukten av røyk og bensin.
Vi lå under noen brennende madrasser.
Jeg slepte meg ned i en kjeller.
De gamle russiske kvinnene som bodde der, tok meg med.
De tok seg av meg. De reddet livet mitt.
Noen ble i nabolaget vårt. Jeg vet ikke hva som skjedde med dem.
Men jeg frykter det verste pga. SOBR, den russiske hærenheten -
- som har kontrollen over hele området rundt skole 54.
Det er de... Det var de som drepte oss.
Noura. Larissa. Meg.
NAZRAN, REPUBLIKKEN INGUSJETIA 35 KM FRA DEN TSJETSJENSKE GRENSEN
Hei.
Carole, din mor har ringt fire ganger. Jeg lovte at du skulle ringe.
Ja, det er meg. ER alt i orden?
Ja, jeg fikk vite det, men jeg var ute i morges.
Ja, det går fint. Bare rolig.
Nei, jeg glemte å ringe henne. Jeg har det veldig travelt.
Ja, jeg vet det, men nyttår er ikke så viktig.
Ja, greit. Jeg legger på og ringer henne.
Ja. Kyss, kyss.
Hva sa du?
At hvis hun ville være sammen med meg...
PERM, RUSSLAND 2300 KM FRA DEN TSJETSJENSKE GRENSEN
...så måtte hun kysse venninnen.
Rock'n'roll!
- Hva sa hun da? - Lngenting.
- Men sa du virkelig det? - Selvsagt ikke, ditt rasshøl.
Du er et rasshøl.
- Jeg vil ha en Cola. Hva med deg? - Nei takk.
- Her. Jeg skynder meg. - Greit.
Hei. En Cola, takk.
- God dag. Kan vi få se papirene? - Et øyeblikk.
Nå...
- Er det din? - Nei.
- Lkke lyv. - Æresord.
Opp med hendene.
Tøm lommene.
Den andre.
- Er ikke det heller din? - Den er min.
Utmerket. Du blir med oss.
Hva sjokoladen angår...
Gvozdiov, Nicolaï!
- Vet du hva du risikerer? - Nei.
- Hvor gammel er du? - Nitten.
Du er litt for ung til å komme i fengsel.
- Har du noe imot hæren? - Nei.
Vent ute på gangen, så skal jeg se hva jeg kan gjøre.
Takk.
Hadji!
Vakha!
Hadji!
Allah er stor og allmektig.
Vis min far og mor nåde. Skjenk dem plass i Himmelen.
La mine brødre være i live. Gi meg styrke til å finne dem.
Hei, gutt! Hvor skal du?
Hva heter du? Hvilken landsby kommer du fra?
- Hvor er foreldrene dine? - Er du ferdig?
Det er nok spørsmål nå. Ta gutten, så kjører vi.
Kom her. Kom igjen.
Kom igjen.
Hva heter du?
Husker du hva som har skjedd med deg?
Forstår du hva jeg sier? Har du mistet mælet?
Spar deg, han forstår ikke.
Stakkars gutt. Foreldrene må være døde.
Sånt kommer han nok ikke over.
La gutten være. Stakkars.
Kjør!
Kan vi bli her? Familien min og jeg har ingen steder å dra.
Nei, det er fullt. Det er åpnet en ny leir utenfor byen.
- Hvor? Vi så den ikke på veien. - Slapp av, vi forklarer dere veien.
- Hvorfor får noen bli? - Det er fullt her.
Vi tar bare imot syke og barn uten foreldre.
Gutten er ikke min. Vi fant ham på veien.
- Han er alene. Ta imot ham. - Er du alene?
- Han snakker ikke. - Foreldrene dine?
- Mamma og pappa. Hvor er de? - Jeg sa jo at han ikke snakker.
Greit. Bli med meg.
Lokalsamfunnet tar seg av barna. Det er et klansystem.
Man holder sammen. Det er sjeldent at barn overlates til seg selv.
Men alt kan skje i en sånn konflikt. Mange barn blir borte.
Man vet aldri hvorfor ett barn klarer seg.
Kanskje han er litt smartere, snarrådig eller bare heldigere.
Men tenk deg hvilke tanker vi setter i gang.
- Skaper vi framtidige krigere? - Jeg vet ikke.
Jeg prøver å fortelle om livet andre steder, men jeg er bekymret.
Tsjetsjenerne kan ikke overgi seg. Det har pågått i flere århundrer.
Hvis det internasjonale samfunnet ikke bidrar, ser jeg ingen utvei.
Jeg er enig.
Hva haster mest? Hva bør EU prioritere?
Alt haster. Folket mangler alt.
Men det er viktig for folk å vite at verden ikke har glemt dem helt.
Det er klart. Takk.
Takk. Hvilken avdeling av EU jobber du for?
- Menneskerettighetskomiteen. - Det er fantastisk.
- Mange takk. - Adjø.
Er du alene?
Vet du hvor foreldrene dine er?
Hvor er din mor og far?
Er de her? Et annet sted?
Det er greit, lille venn. Du trenger ikke si noe.
Du har sikkert rett uansett.
Er det din genser?
Den ser for liten ut. Tilhører den din bror eller søster?
Hvor er broren din? Vet du hvor han er?
Det gjør ingenting. Ta ham med inn i naborommet.
Hva gjør du? Hvem er du?
Hva gjør du? Gi meg brødet.
Gi meg det. Idiot.
Sinke.
MOZDOK, NORDOSSETIA 33 KM FRA DEN TSJETSJENSKE GRENSEN
- Jævla underbukser. - Hva ler dere av? Hold kjeft!
- Hvor kommer du fra? - Novosibirsk. Og du?
Jekaterinburg.
- Perm. - Kunne du ikke slippe unna?
Hvor kom vi fra?
Hva snakket vi om?
Dæven.
- Hva gjør dere rasshøl? - Jeg... vi...
Hold kjeft! Av gårde!
Lett på ræva!
Vil du ha noe?
Her. Vi kan dele. Det er til deg.
Slapp av, jeg biter ikke. Hvor er foreldrene dine? Er du alene?
Bare ta det.
Vil du ha resten?
Du kan få det. Jeg kan kjøpe nytt.
Jeg legger det her. Gjør som du vil.
Vil du bli med?
Kom.
Vi finner et sted du kan bo.
Sett deg inn.
Jeg heter Carole. Hva heter du?
Jeg heter Carole, og du heter...
Si det, ellers kaller jeg deg Jean-François.
Det ville du vel ikke likt? Tro meg, det ville du ikke.
Bare glem det.
Hvorfor er du så trist? Du er min gjest, ikke min fange.
Se. Du kan gå hvis du vil. Døra er åpen.
Lukket. Åpen.
Gjør som du vil. Du er velkommen til å gå.
Bare gå.
Sånn. Dette blir nok fint.
Kom igjen, lett på ræva! Kom igjen!
Kom igjen!
Kom igjen, jævla homser!
Du, feiten! Og du, bli med meg!
Rasshølet skjøt seg.
Legg ham sammen med de andre og skriv at han døde i kamp.
- Hva skjedde? - Det driter jeg i.
Men han ble ikke drept i kamp.
Hør her, du skal ikke svare. Bare gjør som du får beskjed om.
- Opp med farta. - Ja vel.
Kom igjen! Fortere!
Legg båra på bordet. Først legger dere ham i likposen. Kle av ham.
Så legger dere ham i kassen. Det er prosedyren.
Lat som om han ble sendt hit av kameratene sine.
Dere fyller ut en blankett. Maken til de andre.
- Vi skriver bare "drept i kamp"? - Ja.
- Har du et problem med det? - Nei.
- Jeg hører du har et problem? - Nei, oberst.
Ingen problemer med å skrive at han døde i kamp og gjøre ham til helt?
- Nei. - Bra, for sånn er prosedyren.
Vi driter i det. Det er for foreldrenes skyld.
De vil ikke vite at sønnen skjøt seg.
- Det er viktig. Forstått? - Ja, oberst.
- Er du sikker? - Forstått.
Flink gutt. Da har du fått ny jobb.
Du burde reise, Raïssa. Vi kan ikke bli her.
Dere ser hva som skjer.
- Er jenta her? - Ja.
Raïssa. Et spedbarn er funnet i Assinovskaya. Det kan være din bror.
- Gjør deg klar. Muhammad kjører. - Mange takk.
- Må gleden følge deg. - God tur.
Må du få et fritt liv. Må Allah vise deg veien.
Liker du musikk?
Bra.
Kom, så går vi.
Du vil like det. Du kan få venner. Det er lett i din alder.
Skal vi gå?
Det er den eneste løsningen.
Hvilken landsby kommer du fra? Er du tsjetsjener?
Hva heter du?
Stakkars.
Vet du ingenting om ham? Ikke engang hva han heter?
Dere passer godt sammen.
Hallo! Kom tilbake! Hva gjør du?
Kom.
Vakha!
Takk.
Han har vært så flink. Det har gått veldig bra.
Muhammad fortalte hva som skjedde. Hva vil du gjøre?
Du kan ikke bli her. Soldatene kommer tilbake.
Jeg har en bror til som jeg må finne.
Han heter Hadji.
Adam!
- Har du sett ham? - Nei.
Han må ha dratt med en familie. Alle reiser nå.
- Noen må ha tatt ham med. - Jeg vet ikke...
Landsbyen var tom. Kanskje han går langs veien.
Jeg kan ikke etterlate deg her med den lille.
Bli med oss.
Jeg kan ikke dra. Hva om han er her et sted?
Bare Gud vet hvor han er.
- Hvor gammel er han? - Ni år.
Hør her. Du begår en feil.
Hvis du ombestemmer deg, reiser vi ved daggry.
MAMMA
I det minste får du ikke bråk med familien.
Unnskyld. Det var dumt sagt. Unnskyld meg.
Det blir ingen fin middag. Jeg handler i morgen. Greit?
Hei, drittsekk. Obersten vil snakke med deg.
- Ja vel. - Kom igjen.
Hvem tror du at du er? Hendene opp! Hva er det med deg?
Bare ekte soldater stikker hendene i lomma, din homse.
Kom inn.
Kolia... Nicolaï Gvozdiov melder seg, oberst.
Jeg har fått høre at du vil bort. Du har sendt inn en anmodning.
- Har du et problem? - Nei, oberst.
Du har klaget på grunn av rasshølet som begikk selvmord.
- Hvorfor? Var dere venner? - Nei, oberst.
Da er du en idiot.
Dette er hæren. Vi er familie. Vi holder sammen.
- Vi hjelper hverandre! - Nettopp. Jeg mente...
- Så du vil gjerne kjempe? - Jeg vet ikke, oberst.
Hvis du vil vekk, betyr det at du vil kjempe.
- Ja, det vil jeg gjerne. - Hvem tror du at du er?
En helt? Er du det? Syns du vi har det lett her?
Syns du det?
Er du berettiget til å be om noe?
Har du rett til det? Er du venn med presidenten?
- Nei, jeg ville... - Hold kjeft!
Du snakker for mye! Hold kjeft!
Din udugelige, lille dritt!
Jeg har forstått det! La være!
Din jævla lille dritt! Knull mora di!
La være!
Homse!
Gjorde du i buksa, ditt rasshøl? Du stinker dritt.
Hvor er helten vår nå? Hvor?
Jeg har forstått det.
Så du ville kjempe? Forsvinn, homse.
Stikk ut og sug pikk.
Forsvinn!
Gikk det bra? Blir du hos oss eller ikke?
Hva?
Vi vet det, ditt rasshøl. Vi vet at du er en som stikker av.
Faen!
God morgen. Har dere sett en gutt på ni år?
Her er et bilde av ham.
Takk.
- Hvor er de? - Gå ned i kjelleren!
De har kommet fram til landsbyen! De kommer fra begge sider!
Det er ikke bra.
Jeg håper de ikke knuser vinduene mine.
- De er vanskelige å erstatte. - Slapp av, du kan bruke plast.
De russerne kan fortsatt ikke sikte etter så mange år.
Er du sikker på at det er ditt største problem?
- Hva skjer? - De kommer. Vi møtes på torget!
Vi reiser! Pakk det mest nødvendige! Si det videre. Skynd deg!
Vi reiser. Ta teppene. De er like ved. Vi går om tre minutter.
- Zukhra, trenger du noe? - Papirene mine.
- Hvor er de? - I skapet ved døra.
Jeg henter dem. Skynd dere!
Hva gjør du? Skynd deg. Hva er i veien? Kom igjen.
Zukhra! Jeg henter papirene. Bare gå. Jeg når dere igjen.
- Ta alt. Alle papirene mine. - Skynd dere!
Har noen sett Rouslan? Hvor er han? Rouslan!
- Har dere sett Rouslan? - Nei.
Inn med dere! Bilen kjører nå!
Inn med dere, der borte. Der borte!
- Lnn med dere. Inn med dere. - Hva med dere?
- Vi venter på Magomed. - Rekk meg barnet.
- Lkke tenk på oss. Kjør. - Rekk meg barnet.
Klatre opp!
Hva mer trenger de? Det er utrolig.
Men hun var ikke alene. Det var representanter...
Alle tiders. Hvis russerne bestemmer, er arbeidet vårt nytteløst.
Ja, jeg vet det. Du har rett. Adjø.
FNs representant vil komme med en erklæring.
Hun nekter å erklære situasjonen for en humanitær katastrofe.
Kom og spis. Maten er ferdig.
Kom igjen. Kom og spis. Maten er klar.
Nå er det nok. Jeg har lagd mat, så du kommer når jeg sier det.
Håper det smaker.
Jeg vet at du spiser når jeg er ute. Vi kan like godt spise sammen.
Vær så snill?
- Hei. - Hei. Hvordan går det?
Bra. Har du det travelt? Jeg har et problem.
Vi må snakke på veien.
Jeg har mye å se til. Fortell.
Jeg har hatt en liten gutt boende i et par dager. Han er åtte-ni år.
- En gutt du har tatt til deg? - Han tvang meg til det.
- Han bestemte seg for å bli. - Det er bra. Det er fint.
Jeg vet ikke om det er så lurt.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med ham. Om jeg kan ta meg av ham.
Jeg jobber hele dagen, og jeg har ikke tid til det.
Han vil ikke gjøre noe. Han er ikke interessert i noe.
- Hva mener du? - Vi er ikke helt på bølgelengde.
- Jeg er ikke flink med barn, men... - Er han ikke god nok for deg?
- Jeg har bare mye jobb. - Så ta ham med til meg.
Jeg prøvde, men han stakk av. Han er ikke enkel.
Så kast ham ut på gata, lås døra og glem ham.
- Lkke enkel? Hører du deg selv? - Det var ikke det jeg mente.
Unnskyld, det var strengt av meg. Hva vil du at jeg skal si?
Jeg vet ikke. Jeg vil bare høre hva du syns.
Jeg tror du kan gjøre mer nytte for deg ved å ta deg av et barn.
Jobben din er sikkert bra, men hvis det bare fører til en resolusjon...
Menneskerettighetskomiteen vil ha en helt annen holdning.
- Det er jeg sikker på. - Lngen bryr seg.
Menneskerettighetskomiteens arbeid er ikke nyheter.
Ingen bryr seg om rapportene.
Hvorfor snakker du sånn til meg? Er dette en konkurranse?
- Mitt arbeid er ikke nytteløst. - Jeg håper du har rett.
Jeg har mye å gjøre. Jeg beklager, jeg var veldig uhøflig.
Jeg beklager. Men jeg mener det jeg sa.
Er det til meg?
Er det en gave?
Har du stjålet eller funnet dem?
Uansett er de veldig pene.
Du gir meg smykker, og jeg vet ikke engang hva du heter.
Takk. Din lille banditt.
Du har det trygt og godt her, ikke sant? Jeg ville gjort det samme.
Vet du hva? Hun kan kysse meg bak. Vi skal klare oss fint.
Hun sitter der på sin høye hest. Vi skal vise henne.
Jeg skal kjøpe gave til deg. La oss kose oss. Skal vi gå?
Sånn. Et hus med en dør.
Og en liten gutt som deg.
En gutt. Her. Vil du også tegne?
Vær så god.
Nei, ikke mal over huset. Det er dumt.
Du må tegne videre. Jeg vet ikke... Tegn en dame.
Og en mann. Ser du det?
Hvis du maler over det, forsvinner alt.
Vær så god.
Hva faen tror du at du gjør?
Rasshøl.
Hendene ned fra bordet.
Det ser ikke pent ut. Det gjør det slett ikke.
- Du må smake på dette. - Spis, spis.
- Spis, spis, spis. - Rødtopp.
Se på gulroten. Du spiser familien din.
Rekk meg en serviett.
Hva glor du på? Rekk meg en serviett.
Er du døv? Rekk meg en serviett.
- Takk. - Det var så lite.
Du tror du er noe for deg selv, du?
Nei.
Jeg er med.
Greit.
Da leker vi. Dette blir nok gøy.
Kom, vi skal vise deg noe. Jeg er sikker på at du vil like det.
Kom. Så går vi.
- Ta ham. - Kom igjen. Nå er du ferdig.
Opp med deg! Du også.
- Kom igjen, for helvete! - Kom igjen, rasshøl!
Fortsett! Kom igjen! Fortsett!
Stopp! Stopp! Begge to.
Nå, jenter...
Se på det gode været. Det er varmt, og sola skinner.
Nyt øyeblikket.
OK, homser. Av med klærne!
Kast klærne og ta på hverandre. La oss se hvem som er homse.
- Hva venter dere på? Av med klærne. - De forstår det ikke.
Kjekken. Kjekken.
Se på ham. Han forstår det ikke.
Han forstår det bare ikke.
Sånn. Kom igjen! Vis oss ræva. Vi vet at du er homse.
Ikke vær så veik. Se på kjæresten din. Hun kler av seg.
Har du fortsatt ikke skjønt det? Jeg spurte om du har skjønt det?
Vi har ikke hele dagen! Kom igjen, kom igjen!
Kom igjen! Se til å komme i gang! Av med klærne, kjerring!
Er du døv? Kast klærne, det er en ordre!
Kast klærne!
Jeg teller til tre. En... to...
- På tre er du død! - Kast klærne! Skynd deg!
Flink gutt!
- Syke jævel. - Flink gutt!
Dima! Nå er det jobb!
Jeg håper du er glad. Du skal hjem.
Foreldrene dine blir også glade. Når så du dem sist?
For et halvt år siden? Ett år?
Jeg håper du har skrevet til dem.
Du burde smile. Du er i hvert fall like hel.
For kun å begrave et bein, det må være komisk.
Eller komisk... Det er ikke så morsomt, er det vel?
Er du alene? Du snakker med deg selv.
- Jeg vet nå ikke. Både ja og nei. - Dæven.
Du er litt av en type.
Vil du ha en?
Vil du? Ja?
Vær så god.
Vil du ha en øl også? Ja?
Greit.
Kom igjen! Kom igjen, sa jeg!
Kom igjen! Kom igjen, for helvete!
Nå skal jeg vise deg noe! Kom igjen!
Følg etter meg. Fort!
- Takk. - Det var så lite.
- Vil du ha en? - Ja.
- Vær så god. - Takk.
For helvete! Vi må gjøre det igjen. OK?
Hvis utenrikskomiteen ikke leser det, er det bare en nytteløs rapport.
Selv da får man høyst én uke i avisene før neste nyhet kommer.
Mamma, jeg ringer senere.
Ja, jeg ringer senere. Greit? Kyss, kyss.
Og det er en hoppe med føll. Det er mammahesten med ungen sin.
Det er en bjørn med ungen sin. Har du sett en bjørn?
Hvis du har det, så si "ja". Hvis ikke, sier du "nei". Ja. Nei.
Ja. Nei.
Ja.
- Kan du snakke? Kan du snakke? - Ja.
Det er utrolig. Nå kan vi snakke sammen. Vi kan bli venner.
- Nei. - Jo. Vi kan gjøre alt mulig.
- Jeg heter Carole. - Carole.
Carole. Flott.
Hva heter du? Jeg heter Carole. Og du?
- Hadji. - Hadji?
Det er fantastisk. Du kan fortelle historier og ting.
Kanskje vi kan finne familien din. Hva er etternavnet ditt? Hadji...
- Carole. - Ja, nei. Greit, men...
- Hadji... - Carole.
Greit nok. Slapp av, det haster ikke.
Jeg leter etter broren min.
Han er ni år. Han er en liten gutt...
Et barn. Gå dit bort.
Kan jeg få se bildet?
Det er ham. Han heter Hadji.
Et øyeblikk.
- Var denne hans? - Ja.
Han er borte. Han løp sin vei.
Jeg er lei for det. Jeg vet ikke hvor han er.
- Hvordan hadde han det? - Jeg vet ikke.
Han ville ikke si noe, men fysisk hadde han det bra.
Jeg kan ikke bare la deg dra med babyen.
Jeg ordner en seng og litt mat. Greit?
Folkens! Hva faen? Har dere drept den?
Hvorfor det? Det var hunden vår. Er dere dumme! Hunden var grei!
Syke jævler! Skal dere spise hund?
Syke jævler.
Bli med meg.
Forresten kan du godt stikke hendene i lomma.
Kom inn.
Nicolaï Gvozdiov melder seg, oberst.
- Du skal reise. - Hva behager?
Du skal til fronten. Med det samme.
- Pakk utstyret. - Takk, oberst.
Jeg snudde meg og så en mann løpe nedover gata.
Med blod i ansiktet og trøya revet i stykker. Han så livredd ut.
Han rev seg i håret og gjentok: "Allah, Allah, se i nåde til oss!"
Da gikk det opp for meg at det var onkel Mussa.
Jeg kjente ham knapt igjen. Han var alltid så blid og rolig.
Kona døde like etter bryllupet. Han giftet seg aldri igjen.
Han oppdro datteren alene. Han forgudet henne.
Han løp langsomt som en dukke og mumlet:
"Maliqa, Maliqa, min lille pike! Må Gud se i nåde til oss."
Huset lå i ruiner. Mine to brødre løp etter ham, og jeg også.
Mens han gjentok datterens navn, kastet han seg i ruinene.
Mamma holdt rundt ham og prøvde å berolige ham.
Brødrene mine og andre menn begynte å lete blant ruinene.
Kvinnene ble ført vekk. Maliqa ble funnet en halv time senere.
Hun ble knust av en mur. Hun var død.
Hun ble ført til moskeen sammen med andre lik.
På gårdsplassen hørte vi det første helikopteret komme tilbake.
Vi flyktet alle sammen.
Vi reiste uten å ta med noe som helst.
Onkel ville bli igjen og begrave datteren.
Da russerne kom, fanget de ham og torturerte ham.
Ingenting kunne gjøre mer vondt enn å miste datteren.
De gravde ut øynene hans.
Han har mistet forstanden nå
Fordi det siste han så, var de russiske soldatene som lo.
Mamma sier at det drev ham til vanvidd.
Det var det siste han så før mørket senket seg.
- Noe nytt fra komiteen? - Nei.
Jeg ringer og ringer, men det er umulig å få noe svar.
Det verste er at folk er likeglade. Det er utrolig.
Selv familien min kan bare snakke om nyttårsaften.
De bryr seg bare om nedtellingen til år 2000.
Jeg vet hva jeg skal. Jeg skal til familien til kjæresten min.
De ordner alt og har et fint hus, så det blir en fin kveld.
Det høres bra ut. Vi skal spise med min manns og min familie.
Jeg er glad, for vi trenger litt fri. Jeg har kjøpt ny kjole.
Det har jeg også, men jeg har fortalt ham det.
Jeg har kjøpt fransk parfyme også.
- Vet du hva du skal? - Jeg?
Søsteren min har også fest med sin manns og min familie.
- Alle tiders. - Ja.
Det er utrolig å oppleve noe sånt. Det er helt vilt.
Du har ryddet. Så fint. Vet du hva?
Vi to skal ha vår egen fest. Høres det bra ut?
Først setter vi på annen musikk. La meg se.
Bee Gees. Kjenner du Bee Gees?
Nei? Selvfølgelig ikke i din alder. Bare hør.
Vil du danse? Kom og dans med meg.
Vil du ikke danse?
Jeg er sikker på at du er flink.
Gledesdreper.
Vet du hva? Man må aldri være sur når man legger seg.
Det er dumt å sove når hjernen er sint.
Da kommer man helt galt ut.
Unnskyld, Hadji.
- Jeg går ut. - Nei, vent.
- Reis deg opp. - Hva skal jeg gjøre?
Bare vent.
Reis deg.
Hva sier du til at vi ansetter deg her?
Du vil være en stor hjelp med barna.
Du får lønn. Ikke mye, men...
Jeg vet ikke om broren min er i live.
Det skjønner jeg, men du må tenke på deg selv også.
- Hvorfor er du så flink i engelsk? - Jeg ville dra til USA.
Det kan du fortsatt gjøre. Det er ingen grunn til å la være.
Ser du han lille der borte? Han var alltid alene.
Han hadde hudproblemer og fikk raserianfall.
Ingen kunne berolige ham. Alle trodde han var helt håpløs.
En dag begynte han å skrive historier som en gal.
På mirakuløst vis ble han bedre. Vet du hvorfor?
Ved å fortelle historiene begynte han å fortelle sin egen historie.
Sånn fant han sin plass i gruppa, og han fant seg selv igjen.
Jeg må få dem til å forstå at tross alt som har skjedd, -
- så er de i live, og de har rett til et bedre liv.
Det vil jeg at du skal hjelpe meg med. OK?
Vil du tenke på det?
OK, drittsekker! Lett på ræva! Vi krysser torget!
Så inntar dere stillingen. Er dere med? Fort, ellers skyter jeg dere!
Kom igjen! Av sted! Få ut fingeren!
Kom igjen! Forpulte rasstapper! Kom igjen!
Iouri! Iouri!
Faen!
Hva har du gjort med sønnen min?
Faen... Herregud...
- Hva har jeg gjort? - Lkke vær feig!
- Jeg drepte noen. - Jeg er lei av deg!
Forpulte rasshøl! Hvem sender meg disse sinkene?
Hør her! Innta stillingen og dekk høyre side. Forstår du?
- Ja! - Kom igjen!
Nå skal du høre. Tror du det er tilfeldig at de var her?
At de var glemt igjen i husene?
Tsjetsjenerne anbrakte dem der.
Iblant sender de tenåringsjenter med sprengstoff.
Det fins ingen uskyldige tsjetsjenere.
Få det inn i skallen i en fei.
Tro meg, det er ingen grunn til å ha sympati med de svarte svinene.
Men en gammel mann og et barn, det er veldig imponerende.
Litt av en bragd.
Jeg er bedre neste gang. Det var som å ta møydommen.
Ta møydommen!
Møydommen. Er det første gang du har drept noen?
Ja.
Ja?
Vi får mye å gjøre. Jeg skal for komiteen i neste uke.
- Jeg er redd for å være alene. - Du har gjort en kjempejobb.
Det er ingen eksamen. Det er bare en fin rapport uten konsekvenser.
- Det er nytteløst. - Det er ikke bare opp til deg.
Vi er en liten del av historien. Du har overbevist folk.
Det er utrolig at sannheten kommer frem.
En kvinne der borte ser på meg. Jeg vet ikke hva hun vil.
- De der? - Kjenner du dem?
Hun sier at smykket og ringen din er stjålet.
Det er umulig, men hun insisterer.
Hun vil vite hvor du har fått dem.
Fortell henne at han ikke snakker. Han er foreldreløs.
Er det en grunn til å stjele? Er det en unnskyldning?
Nei, du har rett. Jeg ber bare om at du ikke overvelder ham.
Du trenger ikke beskytte ham. Hva gjør han når du er borte?
Du bør tenke litt på ham.
Det er best jeg går.
Vil dere ikke være med? Alle andre spiller.
Ikke vær redd. Har dere lyst, så bli med.
Unnskyld, det er en som vil snakke med deg. En gutt.
Jeg heter Hadji. Hadji Saaïev. Jeg er ni og et halvt.
Pappa, mamma og søster er døde. De ble drept av russiske soldater.
Jeg har også en lillebror, Vakha.
Jeg skulle ha passet på ham, men jeg kunne ikke. Jeg er for liten.
Hvis han fortsatt er i live, vil han kanskje tilgi meg.
Fortell om livet ditt før krigen. Historien din begynner ikke der.
Bodde du sammen med foreldrene og søsknene dine før krigen?
Ja.
Har du noen minner om foreldrene dine?
Ja.
Jeg husker en gang foreldrene mine inviterte gjester.
De danset og sang og lo.
Alle så på dem.
De var flinke til å danse. Særlig pappa.
Min søster og jeg var stolte av dem.
Jeg er sikker på at de var veldig stolte av deg også.
Det vet jeg ikke.
Pappa hørte soldatene komme.
Han sa at vi måtte gjemme oss, men min søster ville bli hos dem.
Jeg gjorde som pappa sa, jeg gjemte meg med broren min.
Jeg hørte soldatene rope til foreldrene mine...
Så drepte de dem.
Så snart de var borte, stakk jeg av med broren min.
Men jeg kunne ikke ta ham med, så jeg etterlot ham foran et hus.
Men jeg vet at de ikke var russere...
...for jeg lyttet først til stemmene deres.
Senere på veien tok noen meg med i bilen.
De sa at det ikke var noe håp, og at jeg ikke ville få noe normalt liv.
Sannheten er at de ikke vet noe, selv om de er store.
De kunne for eksempel ikke vite at jeg ville møte deg.
Det kunne de ikke vite.
Du har rett. Selv om de er store, trenger de ikke vite bedre.
Det er sant at jeg forlot broren min og stjal smykkene, -
- men det betyr ikke at jeg er noe dårlig menneske.
Jeg stjal smykkene sånn at vi kunne være like.
Du gir meg alt, og jeg gir deg ingenting.
Jeg trodde det var det rette å gjøre. Det var derfor jeg stjal.
Slapp av, Hadji.
Du hadde rett. Du vet jo at dette ikke er din feil, ikke sant?
Ja.
Kom her.
Den dama var også dum. Nå får russerne smykkene hennes.
Det hadde vært bedre om du fikk dem.
Kolia!
Kom til oss! Hei, makker!
Hvordan går det? Du har forandret deg. Hva skjer?
Hils på Kolia. Min gode venn.
- Det er Vacia, Igor, Cerega. - Kolia. Hyggelig.
Her.
Hvordan har du det?
- Og du? Hvordan har du det? - Dette er paradis!
Her. Skål.
Vent på meg her. Kjøleskapet er fylt. Jeg kommer snart tilbake.
Og jeg lover, ingen gaver. Så ikke stjel noe til meg. OK?
- Ja. - Ja. Du er en skatt.
Det er viktig at du venter på meg.
Ikke hør på for mye trist musikk. OK?
- Ja. - Det forsto du.
Jeg må løpe, sånn at jeg ikke kommer for sent til flyet.
Tror du jeg klarer det?
- OK? - Ja.
Alle tiders. Da vet jeg at jeg kan det.
Det er meg. Jeg glemte å legge igjen penger. Det er derfor jeg kommer.
Jeg sto ikke bak døra. Jeg så ingenting. Er alt i orden?
Jeg kommer snart tilbake.
God ettermiddag. Takk for oppmerksomheten.
Jeg skal fortelle om en konflikt som foregår i Tsjetsjenia.
Den lenge planlagte krigen begynte 5. september -
- med russiske flyangrep på tsjetsjensk jord, -
- etterfulgt av russisk invasjon 1. oktober i 1999.
Dette er en væpnet konflikt og ikke en antiterroroperasjon, -
- slik russiske myndigheter hevder.
De russiske styrkene har rykket sørover ledsaget av bombeangrep -
- uten å skille mellom soldater og sivilbefolkning.
For eksempel eksploderte et missil 21. oktober i Groznyj -
- og drepte over 150 i en moské, på et marked og en fødeavdeling.
Groznyj blir nå systematisk og massivt bombet...
...massivt bombet døgnet rundt, -
- tross at det er over 40000 sivile der.
Bombene later ikke til å ha særlige mål.
Det eneste målet later til å være ødeleggelse...
...ødeleggelse og død.
Det er ingen sikre fluktruter for sivile som vil forlate byene.
Drar de et sted i besittelse, plyndrer de russiske styrkene...
De utpresser folk slik de ønsker.
Voldtekt og raske henrettelser foregår nærmest systematisk.
Den russiske hæren skaper bare traumer og en hevnlyst -
- som vil vedvare i generasjoner -
- hvis ikke Europa griper inn fort.
For å vise det tsjetsjenske folk at verden ikke har glemt dem.
Russerne later til å ha vunnet informasjonskrigen, -
- hvilket betyr at president Jeltsin og statsminister Putin -
- ikke møter motstand i landet.
Så de har frie hender.
Vi vil nå se hvorfor det er krig, og ikke antiterrorisme.
Kom inn.
Jeg går nå. Unnskyld. Jeg håper ikke du er skuffet.
Nei, slapp av. Vi respekterer beslutningen din.
Lykke til.
Du er alltid velkommen her.
Hadji?
Bli med meg.
Gå bort og lek.
Jeg kommer straks. Bare gå. Bare gå.
Beklager det forleden. Jeg var litt...
Jeg var utmattet. Fint at du er her, så jeg kan si unnskyld.
Du hadde rett i mye. Jeg tenkte for mye på meg selv.
Jeg har kommet fordi jeg har tatt en viktig avgjørelse.
Jeg vil være vertsfamilie for den lille gutten.
Jeg vil gjerne gjøre det offisielt. Kan du hjelpe meg?
- Vel... Hvor er han? - Han venter på meg ute i gården.
- Kan vi få møte ham? - Selvfølgelig.
Hadji!
- Hadji... - Hva er det?
Ingenting. Hei, Hadji.
- Har du bil? - Ja.
Kan dere bli med meg? Jeg skal forklare.
La ham gå.
Gå.
Raïssa!
Hadji!
Kom! Kom!
Faen... Hva er i veien med denne dritten?
Det virker ikke. For noe dritt.
Sånn. Velkommen.
Velkommen til det verste avhullet, forpulte Tsjetsjenia.
Det skjer ikke stort nå. Vi har gått glipp av kampen.
Jeg skal prøve å finne noen mennesker.
Men dette gir et inntrykk av hvor langt det har gått her i landet.
Det skjer noe. La oss se på det.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Jørn-Are Haugli Johansen Scandinavian Text Service 2016